Filmen: Mordet på Orientexpressen
![](https://staging.abounderrattelser.fi/wp-content/uploads/2017/12/hercule-poirot-kenneth-branagh-med-lustig-mustasch-och-ny-humor-2-960x665.jpg)
![](https://staging.abounderrattelser.fi/wp-content/uploads/2017/11/hercule-poirot-kenneth-branagh-med-lustig-mustasch-och-ny-humor-1.jpg)
Hercule Poirot. Kenneth Branagh med lustig mustasch och ny humor.
Mordet på Orientexpressen
Malta/USA 2017
3 av 5 stjärnor
Regi: Kenneth Branagh
Manus: Michael Green
I rollerna: Kenneth Branagh, Michelle Pfeiffer, Judi Dench, Johnny Depp, Penélope Cruz,
Willem Dafoe, Josh Gad
1:54 F12
Mordet på Orientexpressen (1934), Agatha Christies klassiska pusseldeckare (kanske världens bästa för att citera Poirot) har filmatiserats igen. Filmen är ett riktigt bra hantverk och det är underhållande med alla dessa fina skådespelare. Se faktarutan.
Men man kan inte gärna använda schablonen ”allt går som på räls” den här gången. Tåget stannar insnöat på en hisnande hög bro i Alperna. Med tåget framåtrörelsen.
”Varför göra en ny version”? Den frågan har vi hört ofta på sistone, frågan är aktuell igen. Sidney Lumet gjorde sin tolkning av boken 1974 med Albert Finney som Hercule Poirot (och Ingrid Bergman som missionär); Kenneth Branagh kommer med föga nytt.
Första filmen hade många rasistiska repliker; Branagh kontrar med att ”den är latino, en annan är svart – någondera måste bara mördaren”. Handlingen utspelas fortfarande året 1934.
Vad vill filmen berätta för oss i nutid om den tiden, vad bör vi lära oss av historien?
En passagerare har blivit mördad, många ursinniga dödliga knivhugg. Alla förstaklasspassagerare på Orientexpressen Istanbul – London är misstänkta, alla har motiv men också alibi.
Hercule Poirot, kanske världens bästa detektiv, som han presenterar sig, måste lösa mordgåtan innan tåget kommer loss och passagerarna skingras. Spännande? Knappast. Mera atmosfär.
Men ett stort engagemang har Branagh lagt ner i projektet, och i sin karaktär utan att engagera. Regissören spelar själv huvudrollen.
Alla samlas i salongen, och … Kenneth Branagh övertygar inte som den belgiska egocentriska, neurotiska och genialiska pedanten Poirot. Han levererar några nya vitsar och egenheter, men de missar oftast det konservativa målet.
Å andra sidan, Poirot tvingas syna sina värderingar i sömmarna och han växer som människa, och dramakaraktär. Fortfarande utan att engagera.
Berättelsen är ett typiskt och klassiskt kammarspel. Ursprungligen var alla klaustrofobiskt tätt inpå varandra.
Den nya dyra kameran får oss att andas lättare när den gör några strövtåg utomhus och karaktärerna är nu skildrade var för sig, sällan tillsammans.
Skådespelarna är skådespelare, filmstjärnor. Regissören som själv är skådespelare (och känd Shakespearetolkare och regissör på scen och film) ger sina kolleger för lite att arbeta med, i manus och i regi, alla tycks inte ens veta varför de gör vad de gör.
Andra njuter och lyser, utan att veta varför?
![](https://staging.abounderrattelser.fi/wp-content/uploads/2017/11/tjolahopp-1.jpg)
Tjolahopp.
Heinähattu, Vilttitossu ja Rubensin veljekset
Finland 2017
3 av 5 sjärnor
Regi: Anna Dahlman Manus: Sinikka Nopola, Tiina Nopola
I rollerna: Emily Shipway, Ella Kangas, Niina Lahtinen, Joonas Nordman, Aku Hirviniemi, Janne Kataja, Krisse Salminen, Pirjo Heikkilä, Kiti Kokkonen, Pekka Strang
1:30 T
Sympatiskt och energiskt
Två energiska, smarta och roliga flickor ( syskon i plus minus åttaårsåldern ?) åker med karikatyrerna föräldrar till en sommarstuga. De hamnar via förväxlingar i fel stuga, liten och anspråkslös, medan två farbröder poliser får bo i en spetsvilla. Farbröderna på semester tycker inte om flickornas skräniga mamma; för att slippa närmare kontakt med stuggrannarna klär poliserna ut sig till konstnärer – bröderna Rubens. Förvecklingar och två bovar i buskarna på rymmen garanterar dråpligheter och stigande spänning.
Flickorna får stå lite i bakgrunden när de vuxna komikerna skickligt och balanserat släpper sig barnsliga – alla karikatyrer är roliga säger folk med sinne för humor, i alla åldrar. Att filmen ser ut som en teveproduktion stör inte.
Fenomenet Heinähattu och Vilttitossu är skapat av Sinikka och Tiina Nopola (mer kända för Risto Räppääjä). Barnboksförfattarna har skapat filmmanuset tillsammans med filmens regissör Anna Dahlman. Dahlman har tidigare regisserat och delvis författat teveserien ”Siskonpeti”; flera skådespelare och en hel del humor och galna infall kommer därifrån. De sympatiska och smarta barnskådespelarna heter Emily Shipway och Ella Kangas.
Krister Lindberg
lindbergfilm@gmail.com
Kommentarer
Alla som kommenterar ÅU:s webbartiklar förväntas göra det sakligt och under sitt eget namn. Vi godkänner inga länkar till externa webbplatser i kommentarerna. Kommentarerna modereras. Fyll i både ditt för- och efternamn, tack.